LYKKEN STÅR DEN KÆKKE BI
BABYLON I PERSIEN JUNI 323 FKR
ALEXANDRIA I EGYPTEN 40 ÅR SENERE
Den verden, vi kendte, er borte.
Knust af krigene
Nu er jeg hans legemes vogter.
Det ligger balsameret her på egyptisk vis
Jeg efterfulgte ham som farao og har nu hersket i 40 år.
Jeg er sejrherre Men hvad betyder det alt sammen, -
- når ingen længere husker det store slag ved Gaugamela?
Eller Hindu Kush-bjergene, -
- da vi førte en hær på hundredetusind ind i Indien?
Han var en gud, Cadmos Det nærmeste jeg er kommet en gud.
"Tyran," råber de letsindigt Jeg må le.
Ingen tyran har givet så meget.
Og hvad ved de om verden, de skoledrenge?
Herskere skal være stærke mænd.
Alexander var menneskenes ven. Han forandrede verden
Før ham var der stammer.
Og efter ham lå alle muligheder åbne.
Man forstod pludselig, at verden kunne styres af én konge.
Og at det var det bedste for os alle
Han skabte et imperium, som ikke bestod af land og guld, -
- men et sindets imperium
Det var hellenistisk civilisation, som blev tilbudt alle
Hvordan kan jeg forklare det?
Hvordan skal jeg forklare, hvordan det var at være ung og drømme stort?
Når Alexander så en i øjnene, følte man, at man kunne udrette alt.
Når vi var sammen med ham, ved Apollons lys, overgik vi os selv.
Jeg har mødt mange store mænd
...men kun én virkelig kolos
Først nu, hvor jeg er gammel, forstår jeg, hvem den naturkraft var
Eller gør jeg?
Har et menneske som Alexander virkelig levet? Selvfølgelig ikke.
Vi forguder og ophøjer ham
Mennesker
Alle mennesker stræber og falder. Stræber og falder.
Mod øst herskede perserriget over næsten hele den kendte verden
Mod vest lå de græske bystater.
Theben, Athen og Sparta var faldet på grund af hovmod.
I hundrede år havde de persiske konger betalt grækerne -
- for at kæmpe som lejesoldater.
Det var Filippos den Enøjede, som gjorde en ende på det.
Han forenede stammer af fårehyrder fra høj- og lavlandet.
Han skabte en professionel hær, som tvang grækerne i knæ
Han vendte så blikket mod Persien, -
- hvor man sagde, at den nye storkonge Dareios, -
- som sad på tronen i Babylon, frygtede Filippos
Og det var som søn af denne kriger, at Alexander fødtes i Pella.
PELLA I MAKEDONIEN
Nogle sagde, at hans mor, dronning Olympias, var troldkvinde
Man sagde, at Alexander var søn af Dionysos eller selveste Zeus.
Men der var ingen i Makedonien, -
- som ikke undrede sig, når de så far og søn side om side.
Stol på dem, der elsker dig
livet er jo blot begyndt, min søn.
Hendes hud er som vand Hendes tunge er ild
Hun er din ven
Tag den.
Hvis du tøver, hugger hun til.
Husk på det
Du må aldrig tøve.
Sådan, ja.
De er ligesom mennesker
Man kan elske dem i årevis og fodre dem
...og pleje dem
...og alligevel kan de pludselig angribe en
Og han kalder mig for barbar Filippos spotter Dionysos hver aften
Kvinder er de eneste, som virkelig kender Dionysos
Min lille Achilleus.
Bliv der, Alexander
- Hvad vil du? - Et halvt år! Har du savnet mig?
- Stolte kælling Jeg er din konge - Hvis konge? Fårehyrdernes?
- Jeg er af Achilleus' ædle slægt - Herkules' blod løber i mine årer.
- Du er en fordrukken horkarl - Ti, dit tibrystede uhyre fra Hades!
Jeg forbander den dag, jeg så dig
Tror du, at folk respekterer dig? De ved alt om dine horeunger
Pokker tage dig, din troldkælling! Du holder ham som en af slangerne.
- Jeg har forbudt det! Adlyd mig! - Vel vil jeg ej
Adlyd mig, ellers kvæler jeg dig med de bare næver
Nej!
Nej, far!
- Adlyd mig! - Nej, Deres Majestæt
Ved alle guder Han bliver aldrig din!
Aldrig! Mit skød har født min hævner
OTTE ÅR SENERE
I den verden, han voksede op i, -
- fandt Alexander trøst i sine venskaber.
Det kræver ikke meget at kæmpe
Når I står i forreste række over for de nordlige barbarhære, -
- så er det ikke i maven, at modet skal findes, Nearchos
Modet sidder i hjertet!
Man behøver ikke at spise sig mæt hver dag, Ptolemaios.
Og hvorfor snue i sengen, -
- når man kan få god bønnesuppe efter en nats ilmarch, Kassander?
Kom nu, Alexander.
Tror du, at folk vil respektere dig, bare fordi din far er konge?
I en krig må du også selv gøre det, som du forlanger af dine folk.
Hverken mere eller mindre.
Godt. Det var flot, Hefaistion
Det er sådan, man skal bryde.
Du klarede dig flot, men du tabte
Kan I nu lykønske hinanden? Gør det nu.
Skulle jeg bare have ladet dig vinde, Alexander?
Nej.
Men en dag besejrer jeg dig, Hefaistion
Senere sagde man, at Alexander aldrig blev besejret, -
- undtagen af Hefaistions lænder.
Skønt perserne er en inferiør race, -
- så behersker de dog fire femtedele af den kendte verden
Men lyder det sandsynligt, at Egyptens mægtige flod, Nilen, -
- har sit udspring ved jordens udkant?
I så fald kunne en erfaren navigatør sejle denne vej
Mod øst til Indiens store sletteområder
Og derfra ud til det østlige hav ud til verdens ende
Og via denne rute kunne han følge Nilen op til Egypten, -
- videre ud i Middelhavet og hjem til Grækenland
Hvis vi blot ville udnytte vores centrale beliggenhed, -
- kunne Grækenland erobre verden.
Hvordan kan det være, at disse lande er kendt fra myterne?
Dette Indien, hvor Herkules og Dionysos drog hen.
De, der drog øst på, Theseus, Jason og Achilleus, vandt sejre
Historierne om dem er blevet genfortalt i generationer
- Så de må rumme en vis sandhed. - Skrøner om amazoner?
Nej, Alexander, det er kun pøblen, der tror på den slags skrøner
Vi uddanner os, så vi kan imødegå den slags fjolleri
Men hvis vi er perserne overlegne, hvorfor hersker vi så ikke over dem?
Det er og har altid været vores store drøm at drage østpå.
Østen har det med at opsluge mænd og deres drømme
- Mester. Mester. - Ja? Sig nu, hvad du vil.
- Hvorfor er perserne så grusomme? - Altså, Nearchos!
Det er ikke dagens emne, men dog sandt, -
- at de orientalske folk er barbarer og slaver af deres lidenskaber
Udskejelser ødelægger mennesket.
Derfor er vi grækere overlegne Vi øver selvbeherskelse
Mådeholdenhed, forhåbentlig.
Hvad med Achilleus? Skejede han ikke ud ved Troja?
Achilleus savner selvbeherskelse.
Han dominerer andre i så høj grad, at da han forlod slagmarken, -
- vanvittig af sorg over sin dræbte elsker, Patroklos, -
- bragte han sin egen hær i fare Han er et egoistisk menneske.
Er Achilleus' og Patroklos' kærlighed da et nedbrydende forhold?
Når mænd følger deres begær, gør det dem bestemt ikke ædle.
Det gør umådeholdenhed aldrig Heller ikke jalousi
Men når mænd ligger sammen og udveksler kundskab og dyd, -
- er det et rent og ædelt forhold.
Når de dyster om at få det bedste frem i hinanden, ses den kærlighed, -
- som kan skabe en bystat og hæve os op af vores frødam.
Filippos bragte folk som Aristoteles fra Athen for at undervise folket.
Og nu lagde han planer om at erobre Persien.
Er det, hvad du magter, Kleitos? Så lad mig selv ride den
Ingen kan ride på den hest Og slet ikke med Deres ben.
Den har fået for mange prygl
Det er en fyrig hest Den er Filippos af Makedonien værdig
Tre og en halv talent er rent underskud, men for Dem...
Hvad skal jeg med sådan et dyr? Jeg har allerede en kone.
Virker jeg så gammel?
Man kan brække halsen gratis.
- En krigshest må ikke være frygtsom. - Køb den til mig. Lad mig ride den.
- Og hvis du ikke kan det? - Så betaler jeg selv
- Med hvad? Din sangstemme? - Jeg skal nok betale!
Hesten er for gal til at blive tæmmet.
Jeg kan godt ride på den.
Hvis du betvinger den, får du den Til den halve pris.
- Hesten slår ham ihjel, Filippos. - Mon dog?
Så lad hende gøre ham til skjald
Knægten kommer bare til skade.
Lad ham selv finde ud af det. Det er på høje tid.
Du er bange for din skygge, ikke?
Det er som en dyster ånd, der vil fange dig
Kan du se det? Det er bare os.
Det er et af Apollons kneb. Han hersker over
...solen.
Jeg skal lære dig at snyde ham. Du og jeg.
Bukefalos Det skal du hedde.
Stærk og stædig.
Bukefalos og Alexander.
Kom, lad os ride sammen.
Der er titaner i den dreng Han har overgået jer.
Vis dem, hvad du duer til, Bukefalos.
Min søn!
- Kan du huske Achilleus? - Han er min helt
Han elskede Patroklos og hævnede hans død
- Hvad blev hans skæbne? - At dø ung Men med stor hæder
- Havde han noget valg? - Ja. Et langt liv uden hæder
Du drømmer om hæder, Alexander Og din mor tilskynder dig til det
Men ingen hæder uden smerte. Og det tillader hun ikke
En dag maler man mig på murene.
Prometheus stjal gudernes ild og gav den til menneskene
Det gjorde Zeus så rasende, at han lænkede Prometheus til en klippe
Og hver eneste dag hakkede hans ørn i staklens lever.
Men hver nat voksede den ud igen, så den kunne ædes igen næste dag
En frygtelig skæbne
Hvorfor?
Hvem ved?
Ødipus flåede sine øjne ud, da han erfarede, -
- at han havde slået sin far ihjel og giftet sig med sin mor.
En viden, som kom alt for sent
Medea myrdede sine to børn som hævn, -
- da Jason forlod hende til fordel for en yngre hustru
Min mor vil ikke gøre mig fortræd.
Det er ikke let at slippe fri af vore mødre.
Tag dig i agt for kvinder.
De er langt farligere end mænd
Da Herkules havde fuldført sine 12 heltegerninger, -
- blev han straffet med vanvid, så han slog sine tre børn ihjel.
Stakkels Herkules. Store Herkules
Al storhed udspringer af tab.
Selv du vil en skønne dag blive dømt nådesløst af guderne.
- Når jeg en dag er konge som du? - Sæt ikke alt på spil med hastværk
Min far sendte mig i krig, før jeg havde lært at slås.
Da jeg fældede min første fjende, sagde han: "Så har du lært det."
Dengang hadede jeg ham, men i dag forstår jeg ham.
Man fødes ikke som konge. Man formes til det.
Af stål og smerte
En konge må lære at såre dem, han elsker
Det er en ensom skæbne. Spørg bare Herkules og de andre.
Skæbnen er grusom
Ingen bliver for mægtig eller smuk, uden at katastrofen rammer dem
De ler, når du stræber for højt
Og så knuser de dit livsværk.
Den hæder, de skænker dig, tager de fra dig igen
De gør os til slaver.
OTTE ÅR SENERE
Er hun allerede gravid, den lille skøge?
Han ægter hende til foråret under festen for Dionysos.
Og når hendes første søn er født, -
- får hendes onkel Attalos Filippos til at gøre drengen til sin arving.
Med ham selv som regent. Og du...
Du bliver sendt ud på en umulig opgave
I kamp mod en barbarstamme, som lemlæster dig -
- i et ligegyldigt slag om kvæg
Og jeg, der ikke længere er dronning, -
- bliver slået ihjel sammen med din søster og resten af familien.
Jeg ville ønske, at du af og til kunne se lyset, mor
Han har jo ikke berøvet dig noget, som du ikke længe har undværet.
Vi er nødt til at slå til nu. Gift dig med en makedoner nu
Få en søn med en af dit eget folk, så bliver han en af dem
Så må han gøre dig til konge. Du kan gifte dig med Kynnane
Eurydike havde været perfekt, hvis ikke din far havde taget hende.
Nu siger du ikke mere om far
- Hører du mig? lkke et ord - Du har ret
Tilgiv mig Mødre elsker alt for meget.
Hvem skal jeg nu synge vuggeviser for?
Jeg ville sådan ønske, at vi kunne være mere sammen
Sådan som vi var, da du var den sødeste, lille dreng.
Der har jo aldrig været tid, mor.
Lige siden jeg var lille, er jeg blevet ført frem til storhed.
Mit stakkels, lille barn. Du er ligesom Achilleus
Forbandet af din egen storhed
Tag min styrke.
Du må aldrig lade dine følelser komme i vejen for dine pligter.
En konge må yde ofre for sit folk
Du er snart 19, og pigerne siger, at du ikke bryder dig om dem
Du synes bedre om Hefaistion.
Det er naturligt nok for en ung mand.
Men hvis du drager til Asien uden at efterlade en søn, er alt tabt.
Hefaistion elsker mig, som jeg er.
Ikke for det, jeg er
Elsker?
I Dionysos' navn...
...du må forstå, hvordan Filippos tænker.
For din egen skyld. Det er dit liv, der står på spil.
- Han har spioner blandt dine venner. - Ti stille!
Jeg er hans eneste retmæssige søn, dit gale kvindemenneske.
Han ville aldrig gøre mig fortræd.
Om så Eurydike fik en søn, arver han først tronen som 20-årig
Ja, og til den tid er du 40
Gammel og vis, som Parmenion
Og Filippos' unge søn er da 20. Sådan som du er nu.
Men opdraget af ham og hans slægt.
Han skænker aldrig dig tronen, Alexander
Aldrig!
Drik din tristhed bort, Alexander.
Gid tørst kunne dulme sorg, Ptolemaios.
Der er kun én ting, som er bedre end at vinde et slag
...og det er smagen af en ny kvinde.
Det smager langt sødere end selvynk
Du keder mig, Pausianas Forsvind.
Alexander, jeg har en pige til dig Hvad hedder du, lille skat?
- Hvad hedder du? - Antigone.
- Jeg elsker dig, min lille pusling - Og jeg elsker dig, Kleitos
- Vil du ikke sidde ned, Kleitos? - Jeg kan hvile, når jeg er død
Mens jeg er i live, vil jeg danse
- Der har du din nye ven - Nej...
En skål. Jeg skåler for vores græske venner
Og for vores nye forbund. Makedonien og Grækenland
To store nationer
Skål for Filippos, vores konge, -
- uden hvem dette forbund ikke havde været muligt
Spar på vejret, Attalos.
Og endelig drikker jeg for kongens ægteskab med min niece, Eurydike
En makedonsk dronning, som vi kan være stolte af.
Skål for Filippos og Eurydike og deres ægtefødte sønner.
Nej, Alexander!
Og hvad er jeg så, din køter? Kom an!
Hold op, alle sammen! Det er mit bryllup, ikke en slagmark
Giv ham en undskyldning, ved Zeus.
Forsvarer du den mand, der kalder min mor skøge og mig horeunge?
Du hører som din mor Attalos tilhører familien nu.
Vælg din familie med større omhu. Jeg vil ikke se dig vanære dig selv.
- Vanære? - Du har krænket mig!
Du er ikke værdig til at slikke den jord, min mor træder på!
- Du håner din dronning - Jeg har intet at skamme mig over.
Jeg gifter mig med pigen og får alle de sønner, jeg vil have
Og du og din mor kan ikke hindre det
Hvorfor tror du, at alt, hvad jeg siger, kommer fra min mor?
Fordi jeg kender hendes hjerte. Og jeg ser hende i dit blik
Du begærer min trone lidt for meget.
Alle ved, at den hunulv, du kalder din mor, vil slå mig ihjel
- Drøm I bare - Vinen er steget dig til hovedet.
Jeg befaler dig at give din slægtning en undskyldning
- Sig så undskyld! - Han er ikke min slægtning.
Godnat, gamle mand.
Når min mor gifter sig igen, indbyder jeg dig til hendes bryllup
Din horeunge!
Kom her og adlyd mig!
Er det den mand, der skal føre jer til Persien?
- Han kan ikke rejse sig fra hynden. - Forsvind fra mit palads!
Du er forvist, din horeunge Forvist fra dette land.
Du er ikke min søn!
Så ændrede alt sig pludselig for ham
Hans far, kong Filippos, blev myrdet
Og som tyveårig...
...blev Alexander Makedoniens nye hersker
Forbundet blev brudt, fordi mange mente, at Alexander var for uerfaren.
Flere græske bystater gjorde oprør
Det var noget, der glædede Persien Oprøret var betalt med persisk guld.
Alexander kunne elske som ingen anden.
Men at trodse ham var at vække et frygteligt raseri
Han slagtede flere tusinde mænd i Theben og solgte resten som slaver
Som planlagt rystede det grækerne.
Og skønt han behandlede de fleste besejrede folk venligt, -
- så er det undtagelserne, Theben, Gaza og Persepolis, -
- som altid huskes af dem, der hader Alexander og alt det, han stod for.
Som 21 -årig indtog Alexander Asien med en hær på 40.000 dygtige folk.
Han befriede adskillige bystater og erobrede hele det vestlige Asien
Så drog han sydpå til Egypten, hvor han blev udråbt som farao -
- og tilbedt som en gud
Og det var i Egypten, at oraklet i Siwa erklærede, -
- at han var en ægte søn af Zeus
Til sidst udæskede han selveste Dareios til kamp -
- i hjertet af perserriget, ikke langt fra Babylon
Det var forrykt.
Vi var 40.000 mod 250.000 barbarer.
Det var den dag, Alexander havde set frem til hele sit liv.
Alexander... gudesønnen.
Det var selvfølgelig en myte. Sådan begyndte det i hvert fald.
Jeg ved det
Jeg var der selv. Og jeg så hans blik.
Vi angriber hullet i deres front og fælder kongen.
- Skal vi slå Dareios ihjel? - Guderne har ført ham til os.
Falder jeg, er det blot én makedoner. Men perserne er intet uden Dareios
- Her knækker vi den persiske hær. - Du kommer aldrig tæt nok på ham
- Hans hær er jo enorm, Alexander - Du skal holde hans venstre flanke
Du og din søn Filotas. Jeg beder blot om en eller to timer.
Og du, min ukuelige Antigonos, du holder deres midterste falanks.
Perdikkas
Leonatos
Nearchos.
Polyperchon
Hvis I holder dem fast herinde mod midten, -
- følger deres rytter mig til højre.
Og når tapre Kassander presser dem, åbnes et hul i deres venstre flanke.
Så vil jeg og mine ryttere, vores højagtede Kleitos, -
- Ptolemaios og Hefaistion, slå til mod hullet
Og så gør vi det af med Dareios.
Selv med held og gudernes velvilje gælder det om at nedkæmpe dem.
Ellers angriber de os på vejen hjem
Du taler om at vende hjem Og om tilbagetog.
Forstår du det da ikke, Parmenion? Babylon er mit nye hjem.
Alexander, hvis vi skal kæmpe, så lad os gøre det med snuhed.
Lad os angribe dem i nat, når de mindst venter det
Jeg er ikke marcheret gennem Asien for at stjæle sejren.
Nej, det er du for hæderlig til.
Men du sover jo også med beretningen om Troja under puden
Men din far brød sig ikke om Homer
Landene vest for Eufrat. Hans datter som hustru
- Ingen græker har før nydt den ære. - Det er ikke ære, men bestikkelse
Og alt for længe har grækerne taget imod det.
Glem ikke, at den mand, der myrdede min far, venter derude
Vi ved ikke, om der var persisk guld bag snigmordet på din far.
Din far har lært dig at sætte fornuft over følelser.
Jeg opfordrer dig til at omgruppere Lad os samle en større hær.
Det ville jeg da også gøre, hvis jeg var Parmenion.
Men jeg er Alexander.
Og ligesom Jorden ikke har to sole, kan Asien ikke have to konger
Og hvis Dareios ikke er en kujon, som skjuler sig bag sine folk...
...så møder han mig i morgen
Og når han bøjer sig for Grækenland
...vil Alexander vise storsind
Ved Ares, den mand har nosser
Det må man lade ham, Parmenion
Lad os feste i nat...
...for i morgen sidder vi til bords i Hades.
Hvem beder du til?
Fobos
Frygten?
Et dårligt varsel.
Især for Dareios.
Jeg tror, frygten for døden er det, der motiverer os alle, Hefaistion.
Det lærte vi ikke som drenge.
Det er årsagen til al vores ulykke.
- Mægtige Krateros... - Deres Majestæt
- Er du rede til morgendagen? - Vi har ventet længe
- Folkene er som rastløse føl - Frygt får folk til at kæmpe godt.
- Lad dine vagtposter få deres hvile. - Jeg sover selv med vidåbne øjne.
Han er bange for, at nogen skal hugge hans krigsbytte
Efter i morgen kan I leve som konger
- Guderne er med os - Vi bader jorden med persisk blod.
Jeg har altid stolet på dig. Men det her virker uoverkommeligt
Tvivlede Patroklos på Achilleus, da de stod uden for Trojas mure?
- Patroklos faldt først. - Hvis det sker...
Hvis du falder, Hefaistion, om så Makedonien skulle miste sin konge, -
- så vil jeg hævne dig og følge dig ned i dødsriget
Jeg vil gøre det samme for dig.
Aftenen før et stort slag er det svært at være alene
Så er afskedens time måske kommet...
...min Alexander
Frygt ikke, Hefaistion
Dette er blot begyndelsen.
Blod får verden til at eksistere
Blod får regnen til at falde
Blod gør jorden frugtbar.
Og med blod fødes og dør alle mennesker.
Blod er føde for underverdenens guder.
Kom så, Bukefalos. Nu rider vi skæbnen i møde
Falanks, giv agt!
Neoptolemos.
Jeg kan huske den dag, du sprang op på belejringstårnet ved Tyrus.
Hvordan vil du kæmpe i dag?
Dexippos.
Hvor langt kastede du din modstander ved de olympiske lege?
Kan du kaste dit spyd lige så langt?
Timander, Menanders søn, han, som kæmpede for min far
Jeg sørger stadig over din bror, som faldt så ædelt ved Halikarnassos.
Du nedstammer fra en ædel slægt
Kæmp for dem i dag.
I har alle vist jeres land og jeres forfædre ære
Og nu står vi på denne fjerne slette i Asien, -
- hvor Dareios langt om længe har samlet sine hære til kamp
Men se nu på den horde barbarer og spørg jer selv:
Hvem er denne storkonge, der betaler lejemordere med guld -
- for at slå min far, vores konge, ihjel på den mest kujonagtige måde?
Hvem er denne storkonge Dareios, som må tvinge sine mænd i krig?
Han er blot konge af den tomme luft
De kæmper ikke for deres hjem.
De kæmper, fordi deres konge siger, at de skal
Men de viger hurtigt bort, -
- for de føler ingen troskab mod denne slavekonge.
Men vi er ikke slaver.
Vi står her som frie makedonere
Nogle af jer
...måske også jeg selv...
...kommer ikke til at se solen gå ned over disse bjerge i aften
Men hør, hvad enhver kriger har vidst siden tidernes morgen.
Overvind jeres frygt, så lover jeg jer, at I overvinder døden
Og I vil kunne sige: "Jeg var med ved Gaugamela."
For frihed
...og ære...
...for Grækenland!
Zeus være med os!
Kassander, send fire kolonner frem!
- Hvor skal han hen? - Jeg ved det ikke, Deres Majestæt
Omring ham, Bessos
Hefaistion, fremad!
MAKEDONERNES HOVEDSTYRKE
Der begik han en fejl.
Ja, herre storkonge.
Vær ved godt mod.
Hold venstre flanke Hold øje med rytterne til venstre
Øg tempoet!
Klar til at nedkæmpe stridsvognene!
Fremad, Kassander!
- Venstre om! - Fodfolk, væk!
Hold stillingen! Hold stillingen!
- Fremad! - Vi må trække os tilbage, far.
Hvor er han? Vi er for få Send bud til Alexander!
Kom så, makedonere Rid fremad! Rid fremad!
For Alexander!
Skjoldbærere, bryd ud!
Rid frem mod hullet i rækkerne.
Hold stand!
Filotas!
Find Alexander Lytter han ikke, så tag hævn over dette forræderi
Vær på vagt, knægt. Din far våger stadig over dig.
Dareios!
Find jeres heste!
Dareios!
Af sted!
Vi kan nå bjergene inden solnedgang. Vi fanger Dareios inden daggry.
Sørg for hestene!
Alexander! Min far er faldet De har løbet vores flanke over ende
Parmenions flanke vakler.
Hvis du sætter efter ham, risikerer du at miste din hær her.
Men fanger vi ham, vinder vi et imperium
Om du så flygter til verdens ende, kan du ikke skjule dig, din kujon!
Til Parmenion!
Lad mig rense Deres sår, herre
Nej, ikke nu Der er andre, som er hårdere såret.
- Deres Majestæt - Du har kæmpet tappert.
- Hvad hedder du? - Glaukos, herre konge
- Hvor ligger dit hjem? - I Illyrien
Lad kroppen slappe af.
Tænk på dit hjem Vær tapper igen, Glaukos
...så skal du leve i evig hæder
Alexander...
Perserriget, -
- det største rige, verden endnu havde set, var tilintetgjort.
Og den 25-årige Alexander var nu den nye storkonge.
Alexander sagde engang til mig:
"Vi er mest ensomme, når vi omgiver os med myterne. "
BABYLON I PERSIEN
Sådan gik det til, at i en stund, -
- der syntes grækerne lige så mytisk som Achilleus' sejr over Troja, -
- var Alexander elsket af alle.
Men det var lettere at trænge ind i Babylon, -
- end det var at forlade den igen.
Sikander!
Det her er store tænkeres værk
Med arkitekter som dem kunne vi opføre pragtfulde byer.
Aristoteles kaldte dem barbarer, men han havde aldrig set Babylon.
Der er guld nok her til at betale for tre makedonske hære
Det ville føre til Makedoniens ruin Stor rigdom tiltrækker kragerne.
- Men folkene skal vel have deres? - Vi skal belønne dem fyrsteligt
- Men ikke som lejesoldater - Nu lyder du som Filippos.
- Filippos fik aldrig set Babylon - Nej, Hefaistion.
Jeg ved, du betragter mig som en sur knark, -
- men du skal vide, at din far ville være stolt af dig.
Tak, Parmenion.
Du må tilgive mig min vrede og stolthed.
De kan til tider gøre mig blind.
Gedehyrdernes børnebørn hersker nu over fem millioner kvadratkilometer.
Men...
...frygter I ikke, at dette held fører til vores undergang?
Så længe Dareios er i live, er han Asiens retmæssige konge.
- Jeg hersker kun over luftkasteller - Men han har jo ingen magt
- Han farer forvildet om i bjergene - Folk kan stadig tro på ham.
Først når han er fundet, er sejren vor
- Du har vist allerede besluttet dig - Vi må afslutte det, vi har begyndt
Vi må jagte Dareios til verdens ende.
- Sådan så din far ikke på det. - Og jeg er ikke min far
Har I allerede glemt, at lykken står den kække bi?
- I guder, hvad er dog dette? - Det var, hvad der ventede Dareios.
Der er en kvinde til hver af årets nætter
Hjælp mig dog, Afrodite. Jeg kan ikke ende hjem til Lysimache
Hold dig hellere fra dem, Leonatos Lad mig ordne dem.
Om forladelse
Måske var Aristoteles forudseende
Skal vi lade os besnære og fornedre af deres skønhed?
Storkonge Alexander
De tusind rosers prinsesse, datter af tidligere storkonge Dareios
Stateira
Ædle Alexander
Jeg er kommet for at bønfalde dig om at skåne mine søstre...
...min mor og min bedstemor.
Du tager ikke helt fejl, prinsesse Han er også Alexander
Jeg beder dig Skån min familie
- Sælg blot mig som slave, storkonge. - Se mig i øjnene.
Prinsesse, sig mig nu, hvordan du gerne vil behandles
Som det jeg er. En prinsesse
Lad det så være
Du og din familie skal behandles som min egen familie
I kan bo her, så længe I ønsker.
Er der andet, du forlanger af mig, ædle prinsesse?
Nej.
Alt, hvad jeg ønsker, har jeg
- Forlangt. - Forlangt.
Du er i sandhed en dronning.
Hun ville være et godt parti, men du gør intet ved det.
I tre måneder har du været i Babylon.
Og jeg har været overladt til dine fjenders forgodtbefindende.
Antipatros nyder sin magt. Jeg ser ham vokse sig stærkere.
Jeg er vis på, at han kommunikerer med den farlige Parmenion.
Men tag dig især i agt for dine nærmeste.
De er som slanger, der kan vende sig mod dig.
General Krateros!
Kassander er Antipatros' søn.
Ja, selv Kleitos, din fars yndling.
Og din ven Ptolemaios.
Vogt dig for dem, der tænker meget. De forblinder sig selv.
Kun Hefaistion vil jeg udelade.
Men du har gjort dem alle rige, -
- mens din mor og du selv må leve i armod.
Hvorfor stoler du aldrig på mig?
Kun et dystert sind som mit kender hjertets dunkle hemmeligheder.
For de er dunkle, Alexander
Meget dunkle Men i dig, -
- du søn af Zeus, findes verdens lys.
Dine frænder er blot skygger i underverdenen, -
- mens dit navn skal leve for evigt i historien.
Som ungdommens klareste lys Evigt ung og evigt inspirerende.
Der bliver aldrig en anden Alexander som dig.
Alexander den Store!
Husk at hente mig til Babylon, som du har lovet.
For de ved, at hvis de gør dig fortræd, -
- får de min vrede at føle, selveste Babylons dronning.
Hun stiller store krav for de ni måneders ophold i livmoderen.
Få hende dog bragt hertil Det vil glæde hende sådan
Glæde? Jeg er hendes drømmes splintrede spejl.
Bliv hos mig i nat, Hefaistion.
Jeg bader selv Tak, Bagoas.
Generalerne er bekymrede over din besættelse af Dareios.
De siger, at det aldrig var meningen, at du skulle være konge af Asien
De vil hjem nu, belæsset med guld
Men jeg har set fremtiden. Jeg læser den i tusinder af ansigter
Disse mennesker ønsker... har brug for forandring
- Aristoteles tog fejl af dem - Hvordan?
Se på de folk, vi har besejret De begraver ikke deres døde.
De knuser deres fjenders kranier. De parrer sig i al offentlighed
Hvad kan de tænke eller skrive, når ingen af dem kan læse?
Men som Alexanders hær drager de ud til egne, de end ikke drømte om
De kan blive krigere eller arbejde i byerne
Alle Alexandriaerne, lige fra Egypten til det yderste hav
Vi kan knytte disse lande sammen, Hefaistion. Og deres indbyggere.
Man siger, at Alexandriaerne er blevet Alexanders forlængede arm
De drager folk ind til byerne, så man kan gøre dem til slaver.
Men vi har befriet dem fra Persien, som gør alle til slaver.
At befri alle verdens folk
Det er en bedrift, der overgår Achilleus og Herkules
Det kan måle sig med Prometheus, som var menneskenes store ven.
Men husk på disse heltes skæbne. De måtte lide meget
Vi må jo alle lide
Din far og min De måtte se afslutningen i øjnene
Og så er det eneste, der betyder noget, hvad man har udrettet
Du sagde engang, at alle var motiveret af frygt
Findes der ikke andre drivkræfter?
Findes der slet ikke kærlighed i dit liv, Alexander?
Jeg spekulerer ofte på, om det er din mor, du flygter fra
Der ligger så mange år og så mange mil mellem jer
Hvad er det, du frygter?
Hvem ved?
Min mor syntes, jeg var guddommelig Min far syntes, at jeg var svag
Hvad er jeg, Hefaistion? Svag eller guddommelig?
Jeg ved blot, at du er den eneste, jeg stoler på
Jeg har savnet dig. Jeg har brug for dig.
Det er dig, jeg elsker, Hefaistion.
Og ingen anden
Du lægger stadig hovedet på sned
- Sådan - Sludder.
Nej, du ligner et lyttende rådyr Jeg tiltrækkes stadig af dig.
Dine øjne er smukkere end nogen andens
Jeg lyder som en fjollet skoledreng
Du er mit et og alt
Og jeg er så bange for at miste dig til den verden, du higer sådan efter.
Du mister mig aldrig, Hefaistion.
Jeg vil altid være hos dig.
Lige til det sidste
DET NORDØSTLIGE PERSIEN
Felttoget i det nordøstlige Persien blev til en hård guerillakrig, -
- som varede i næsten tre år.
Vi forfulgte Dareios til Baktrien, men vi kom blot få timer for sent.
Han var døende, da vi fandt ham Han bad os om lidt vand.
Han drak det og døde
Storkong Dareios var blevet forrådt af sine egne hærførere.
For at ære ham opsporede Alexander disse hærførere i ukendte egne.
Ja, han måtte sågar sætte over floden Oxos ind i Sogdiana.
Vi forfulgte dem helt til Skytiens stepper...
...hvor kun legendernes helte havde været.
Vi befandt os nu der, hvor Europa og Asien mødes.
Og vi var faret håbløst vild.
Her opførte Alexander sit tiende Alexandria -
- og befolkede det med veteraner, deres kvinder og andre nybyggere.
Alexander tolererede ikke nederlag.
Han knægtede enhver stamme, der gjorde modstand, -
- indtil han modtog sin sidste fjendes afhuggede hoved.
Alexander anerkendte ikke nogen anden konge af Asien, -
- der nu omfattede hele Sogdiana og Baktrien.
Og her traf Alexander så en af sine mest besynderlige beslutninger.
Hendes øjne siger mig, at hun synes om dig, Alexander.
Måske endda lidt for meget.
Blandt mit folk siger man, at de, der elsker for meget, mister alt.
Men de, der elsker med en vis ironi...
...består
Din far må vende sig i sin grav En stammehøvdings datter!
- Hun er en ildfuld pige - Så tag hende til medhustru.
Jeg vil have en søn, Filotas.
Halvdelen af dine mænd har søstre, som bliver gode makedonske mødre
At tage en asiatisk dronning viser respekt for mine undersåtter.
Det vil knytte os sammen og forene vore folk
- Jeg tager nok også en makedoner - Som andenhustru?
- Det er en hån mod Makedonien - Det gælder vort riges ære
Netop. Vi drog til Asien for at straffe dem Det har vi gjort
Vi har været hjemmefra i syv år. Nu driver vi om og jager nomader
Skal Makedonien bruge sine folk på at bygge veje i Asien?
- Eller på at give disse folk byer? - At bygge byer er ikke at drive om
- Hvad gavner det Makedonien? - Det er rigere end nogensinde.
Hvis du havde kæmpet bedre ved Gaugamela, havde vi fanget Dareios
- Hvor vover du, Nearchos? - General Nearchos, knægt!
Alexander spredte flankerne Der var intet, vi kunne stille op.
Filotas!
Jeg har kendt dig, siden du blev født, Alexander
Jeg støttede dig, da din far døde
For Zeus' skyld og med respekt for det råd, der kronede dig, -
- bør du skænke os en makedonsk arving
Jeg har hørt dig Parmenion!
Efter brylluppet fører du to brigader tilbage til Babylon
Du kan og Antipatros styre imperiet og sende forsyninger til hæren her
- Jeg slår vinterlejr i Marakand. - Du er veget fra din fars sti.
Min far var en kriger, ikke en gammel tænker som du.
Han tørstede ikke efter krig. Og han rådførte sig med sine folk.
Det er god makedonsk skik. Han traf ikke egenrådige valg.
Jeg har ført os længere, end min far havde drømt om
Vi befinder os i en ny verden!
Kom nu til fornuft, Alexander! Skal de være vore ligemænd?
Skal de have del i vore goder?
Husker du Aristoteles' ord? En asiat?
Hvad betyder bryllupsløfter for folk, der ikke holder ord?
Pokker tage Aristoteles!
Ved Zeus og alle guderne, hvad gør dig bedre end dem, Kassander?
Bedre end du egentlig er. Du og dine ligesindede.
Alexander
Det, der ryster mig mest, er ikke jeres mistillid til min dømmekraft
Det er jeres foragt for en verden, som er meget ældre end vores.
Ti år efter at hans mor rådede ham til at ægte en makedoner...
Må dette forene græker og barbar.
...tog verdens mægtigste mand en ubetydelig pige til ægte.
Og hvorfor?
Nogle hævede, at det var for at vinde stammernes troskab.
Andre sagde, at han ville have en arving.
Og atter andre sagde, at Alexander virkelig var forelsket.
Uanset hvem Roxane var, -
- så ingen af os andet eller mere end de mørke øjne.
Alexander
Kun til dig
Ved denne storslåede begivenhed drikker jeg en skål for denne hær
Og til dem, der drog af sted med os for syv lange år siden, siger jeg, -
- at al jeres gæld er betalt af det kongelige skatkammer
Og til ære for min brud...
...min smukke brud
...viser vi respekt for de kvinder, som har fulgt os.
De får alle en medgift, som sømmer sig for et passende bryllup
Hvad med vore drenge?
Og sidst kræver guderne af os, -
- at jeres børn med disse kvinder får undervisning og militærtræning.
Så de kan blive vore nye soldater...
...i vores asiatiske rige.
Jeg fandt den i Egypten
Den stammer fra en tid, hvor man tilbad solen og stjernerne.
Jeg vil altid betragte dig...
...som solen, Alexander.
Må din drøm stråle ud til alle mennesker
Jeg håber, at du får en søn.
Du er en stor mand
Mange vil elske dig, men ingen så inderligt...
Elsker du ham?
Han er Hefaistion.
Der er mange måder at elske på, Roxane. Kom
Nej. Nej.
Du er frygtløs. Det er godt.
En mand søger en kvinde i verdens fjerneste egne...
...og finder hende.
Myten bliver til virkelighed
Ja...
...store mand.
Sikander, jeg slår dig ihjel nu.
Gør det blot. Gør det forbi
Jeg gjorde det gerne om igen
Jeg dør som en tåbe for denne kærlighed.
Mit liv tilhører nu dig
Du skal føde min søn.
Hvem er den kvinde, du kalder din dronning, Alexander?
En stammetøs?
Du, der er af så fornem slægt
Hun skaber sig fjender med sin stærke, klodsede fremfærd
Tro ikke, at hun er som jeg Jeg har aldrig været barbar.
Vi er af Achilleus' ædle slægt.
Zeus er din far.
Jeg forstår, at hun behager dig, -
- men lyt nu til mit råd og gør noget meget snart.
Efter syv år spekulerer folk på, hvem denne kong Alexander er.
Jeg har tydeligt vist dig, at Antipatros krænker din myndighed.
Vend tilbage til Babylon og styrk dit hovedsæde.
Eller vend hjem til Makedonien, men drag ikke længere østpå.
Både dit og mit liv afhænger af det.
Husk på, at jeg kun tænker på dig
Nu hvor du oplever din storhedstid, så tænk på din mor.
Sørg for mig. Beskyt mig mod dine fjender, mens du er væk.
Og husk altid på...
...at jeg elsker dig højere end nogen anden
Var du dog ikke blot en svag afglans af min mor.
Hvem står bag det?
- Sig mig det! - Hermolaos
Ingen er dig mere hengiven end jeg
Komplottet rystede Alexander.
Ikke blot fordi det omfattede unge væbnere, som delte hans drøm, -
- men især fordi det omfattede barndomsvennen Filotas, -
- der var chef for den kongelige livgarde.
Husk mig for det, jeg er
Jeg husker dig, men ikke som du husker dig selv
Det synes mig og dine frænder her, at du stræber efter magt
Ingen af os forsvarede Filotas. Men vi brød os heller ikke om ham.
Og vi andre delte hans ansvarsområder.
Vi havde torteret ham for at høre, om hans far, Parmenion, stod bag.
Men det fik vi aldrig vished for.
Hvad skulle vi nu stille op med Parmenion og hans 20.000 soldater?
Havde han valgt at slå til, inden alderen berøvede ham alt?
- Folkene vil være splittede. - Og Alexander er der ikke
Alexander var tvunget til at slå til.
Ingen havde kunnet forlade lejren efter anklagerne mod Filotas.
Drag af sted, Antigonos og Kleitos Men skynd jer.
Efter tre dages hårdt ridt stod Antigonos og Kleitos hos Parmenion.
Soldaterne anerkendte Parmenions skyld.
De vidste, at familiens overhoved hæftede for sin families ugerninger.
- Kleitos Antigonos - Parmenion.
Bagoas sagde, at Alexander havde sværere ved at finde kærlighed -
- end ved at finde verdens ende.
Da foråret kom, førte Alexander en hær på 150.000 over Hindu Kush -
- og ind i det ukendte.
Han drømte om, at det var vejen til verdens ende.